Ikke gjør dette.
Hva skjedde der oppe?
Hvorfor gjorde du dette?
Er det på grunn av sykdommen?
Men hadde jeg ikke nådd deg, ville du hoppet?
Det jeg sier I ett øyeblikk og hva jeg føler I det neste,
er ikke det samme lenger.
Du har min fulle oppmerksomhet nå.
Da jeg hørte hva du og Steinar planla...
...ville jeg støtte det.
Men tanken på at hun kom hit, gjorde meg så sint over det jeg mistet.
Jeg kunne ikke fokusere.
Ikke noe av dette ville vært her om det ikke var for deg.
Sånn lagde vi Sanctum.
Sammen.
Sånn kan vi hjelpe disse kvinnene, og nå denne unge jenta.
Ja, vi bygger jo en ny familie her?
Det stemmer, kjære.
Vi mistet Freya.
Jeg vil ikke miste deg også. Jeg kan ikke.
Dette er ikke slutten, Runa. Det er begynnelsen.
Og jeg skal gjøre alt jeg kan.
Hva som helst.
Jeg vet du vil.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Harry.
Jeg er så spent.
Jeg må bare skrive dette,
så jeg kan late som jeg er snill pike en siste dag.
June?
Vi har ventet så lenge, og nå etter alle våre brev,
alle drømmene vi aldri turte å tro ville bli sanne,
flykter vi. Vi skal bli frie.
June! Frokost!
Vekk fra pappa og reglene, at han sier hva jeg skal gjøre og føle...
...og tror han kan flytte meg til ei skotsk øy så jeg ikke blir voksen.
Men glem det. Jeg blir med deg.
For når vi er sammen, føler jeg at alt er mulig.
Harry? Kan du vaske Lewis?
Etter alt du har vært gjennom, har du ennå håp.
Og mot.
Og du ser meg for den jeg er.
- Og det får meg til å føle meg... - June!
...så levende.
Jeg vet alt vil endre seg.
Og jeg er klar for det.
- Nå kommer vannet. Lukk øynene. - Jeg elsker deg, Harry Polk.
Jennifer får sprøyta I dag.
Jeg kan dra.
Ta tjue fra boksen.
- Aaron kommer om litt. - Ok. Kom igjen.
Opp med deg, pappa.
Mamma drømte alltid om å bo I nord.
Hun ville elsket Skottland.
Et kaldt og dramatisk sted.
Hun vil ikke være der.
Hva er galt?
Å plukke grønnsaker, hugge ved, lage kjoler. Vi jobber hele tida.
Sånn overlever vi. Vi har alle oppgaver å gjøre.
Du er stressa.
Sover du ennå ikke?
Jeg drømmer ikke.
Jeg har bare mareritt.
De er så ekte.
Noen ganger vet jeg ikke om jeg sover eller ei.
Jeg skal ta enda en test I dag.
Det ville vært lettere å prate med deg. Vi er jo like.
Jeg har vært her I fire måneder og vet ikke noe om deg.
- Hvor du er fra, hvem du forlot. - Elena, vi har sagt det før.
Vi deler ikke hemmeligheter. Hemmelighetene inneholder triggerne våre.
Og du skal vite bedre.
Hun sa det er Junes bursdag I morgen.
Jeg tar det.
Nei, la meg.
Han må slutte å kjempe imot.
Jeg skal prate med ham.
Når et dyr angripes av et rovdyr, har det to valg:
å flykte eller å gjemme seg. Selv om flukt kan gjøre dyret mer synlig...
Jeg vet dette ikke er din greie, men er det ikke utrolig?
Miniblekkspruten er kanskje verdens beste hamskifter.
Den skifter form på et blunk for å se ut som et annet dyr.
Den kan dra armene bak kroppen og svømme langs bunnen som en flatfisk...
Tar du meg med også?
Eller skjule seg I sanden
for å overbevise angriperen om at den er en dødelig sjøslange.
TAST PIN-KODE
Takk.
Jeg vet reglene har vært tøffe.
Når vi kommer fram, kan vi slappe av litt.
Du må ikke late som.
Du er sint ennå, og det bør du være. Endringer er vanskelige.
Skumle.
Men vi må alle gjennom dem.
Det er greit. Jeg har tenkt på det.
Jeg er klar for en ny start.
- Du overrasker stadig. - Det fins en større verden der ute.
Jeg kan leve med det.
- Vi sees, pappa. - Vi sees.
VERDENSATLAS
Her er det. Det siste brevet jeg legger igjen til deg.
Og vet du hva? Jeg vil savne det.
Jeg har tenkt på hvordan det blir å holde hånda di, kysse deg,
aldri måtte se seg over skuldra eller skjule seg for din far.
Jeg tar deg med vekk fra alt det. Jeg forteller deg aldri hvem du skal være.
Ja, den er ren.
322000 på kilometerstanden.
Håndbrekket er litt stivt, men det går bra.
Jeg spøker om at jeg er dum, men jeg er ingen idiot.
Kult.
Jeg tar den.
Det er nitti.
Vi ble enige om 200, Harry.
Ja.
- Hvor fikk du denne fra? - Det er jo penger?
Å dra er vanskelig.
Og jeg vet ikke om vi noensinne kan komme tilbake.
Men å være adskilt fra deg er verre enn noe vi kan støte på der ute.
Det føles som om alt begynner nå. Men du må være sikker.
Vi blir to. Jeg ringer.
To, hva?
Hvem er hun?
Du røper ikke mye!
- Bare gi meg nøklene! - Greit. Ha en trygg reise.
Hils Gav fra meg.
Så om du tviler...
...om det er for mye eller for vondt...
...forstår jeg det.
Men jeg elsker deg, June McDaniel.
Og elsker du meg også...
...vet du hva du må gjøre.
- Tatt farvel med alle? - Ja.
- Sola er oppe. - Jeg tar ditt ord for det.
Så hva har du til meg?
Så han har pakket?
Klar for Wicker Man 2?
Hva foregår?
- Jeg vet ikke om jeg kan gjøre det. - June...
- Det er ille I dag. - Ja.
Hør...
...i morgen blir du 16.
John tar oss med vekk, og han vil låse deg inne.
Ingen skole, ingen venner, ingen som spør hvor du er.
- Vil du bli som meg? - Alt er ikke pappas feil.
Han er ikke faren vår.
Ville ønske du ikke kalte ham det.
Agorafobi kan behandles.
Du kan stikke av herfra om du lar noen hjelpe deg.
- Jeg vet det er skummelt, men... - Jeg er ikke redd.
Det... Jeg har ingen å møte og ingenting å gjøre.
Du ser bare meg, Ryan, og jeg vil ikke være her.
Hør.
Løp, kom deg så langt vekk som du klarer. Og ikke se deg tilbake.
Vent litt.
Harry elsker deg. Han tar seg av deg, men han vil ikke ha mye.
Det er forhåndsbetalt. Nok til å holde dere gående.
- Nei, det er dine penger. - PIN-en er bursdagen din.
Ta det.
Jeg vil savne deg.
- Vær klar. - Klokka ti.
Klokka ti.
Kom igjen, pappa.
Få på deg T-skjorta. Du må ikke bli forkjøla.
Klar? Sånn, ja.
Sånn.
Jeg skal ut en tur.
Skal du sove?
Mamma er hjemme.
Skulle ønske du kunne møtt June.
Jeg er glad I deg, pappa.
Ok?
Og jeg vil ha deg I tankene.
Det vennlige ansiktet ditt.
Du bør møte sønnen min.
Bare sov litt.
Ryan?
Er alt I orden?
Hva skjedde?
Hva er det?
Seriøst?
Kom igjen. Jeg parkerte nedenfor åsen.
Gratulerer med 16-årsdagen!
Du kunne gjort dette selv.
Du får meg aldri om bord på båten.
Vi drar, Ryan.
Om jeg så må slepe deg dit.
Om ikke for meg, så for søstera di.
Jeg bryr meg bare om June. Du vil låse henne inne fordi mamma stakk av.
- Du er en sykdom som dreper familien... - Hold kjeft for en gangs skyld!
Du må stole på meg.
Når vi kommer til Fair Isle, tar vi en prat.
Som en familie.
Da vil du forstå hvorfor jeg gjør dette.
Jeg kommer med frokost klokka seks.
Du må være oppe og ha dusja.
Så hva syns du?
Helt klart annerledes.
Jeg elsker denne låta! Jeg elsker den!
Jeg har aldri hørt den, men jeg elsker den alt.
Jeg trodde du var stille. Hvem stakk jeg av med?
For sent nå.
Hei, kom deg inn I bilen igjen!
Prøv! Det er gøy! Det er kjempegøy!
Unnskyld.
- Det er for mye. - Nei.
- Jeg venter her. - Ok.
ELENA
Ingen fortalte meg om henne
Måten hun løy på
Ingen fortalte meg om henne
Hvor mange som gråt
Men det er for sent å si unnskyld
Liker du ikke at jeg synger?
Hva er galt?
Hva er pillene til?
Det er bare enda en ting jeg fikk fra mamma.
Hun hadde epilepsi. Anfallene startet rundt min alder.
- Har du hatt noen...? - Nei.
De kontrollerer det.
Men det er sedativer, June.
Mamma tok samme piller for noen år siden.
På merkelappen sto det: "John McDaniel."
Jeg snoket ikke. De falt ut av bagen, og...
Det er greit. Jeg...
Jeg vil ikke skjule noe for deg.
Faen!
- Hva gjør du? - Jeg bør hjelpe til.
Bli her, ok?
- Takk for at du stoppet. - Det er greit.
Blindhjørne.
Det som kan gå galt...
Den er en skrothaug.
- Ja. - Vet du noe om motorer?
- Litt. - Tror du at du kan ta en titt?
- Ja visst. - Bare for å... Takk.
Jeg vet ingenting om motorer, så...
Det går bra.
Hopp inn og vri om nøkkelen.
- Jeg ser hva jeg kan gjøre. - Flott.
DEAN KOMPIS
June.
- Hvordan vet du navnet mitt? - Jeg er en venn av mora di.
Jeg heter Steinar.
Jeg skjønner ikke.
Jeg har en beskjed fra henne på mobilen min, I varebilen.
- Jeg har prøvd å nå deg I ukevis. - Ja.
- Hvor er mora mi? - Et trygt sted.
Hun ba meg finne deg.
Jeg tror deg ikke.
Jeg vet ikke hva problemet kan være, men...
- June? - Jeg prøver å hjelpe deg.
- Nei, nei! Gå vekk! - June?
Slipp henne!
- June! - Inn med deg!
Kom deg vekk!
Kom deg vekk! La oss være I fred!
Ta det med ro, det går bra.
Ta det med ro.
Harry, faren din.
Er han...?
Vi må...
- Vi må få ham av veien. - Ok.
Vi må flytte ham.
Vi må få ham av veien.
Ta bena hans.
Du har et snilt ansikt.
Han visste hvem jeg er.
Han pratet om mora mi.
Han sa han hadde en beskjed fra mora mi om hvorfor hun forlot oss.
Harry, du må stoppe.
Se der fremme. Du kan snu.
Hei, kom igjen.
Hei, jeg vil ha et rom.
Navn og ID?
Vær så god.
Jeg må ha Visa eller Mastercard.
Vi har...
Vi har kontanter.
Frokostboks?
Nei takk.
Jeg er en drapsmann.
Nei.
Nei, det vet du ikke.
Vi må ringe politiet.
Du tenker ikke klart, ok?
Bare lukk øynene.
Men vi bare...
...forlot ham.
Og nå fortsetter vi, ok?
- Drepte jeg ham, kan vi ikke fortsette. - Vær så snill. Dette skulle...
Dette skulle være starten på...
- ...alt. På oss. - Jeg kan ikke.
Alt har endret seg.
Hjelp! Nei!
Steinar, kan du ringe og si hva som skjer?
Du er tidlig oppe. Gå og legg deg igjen.
Hva er galt?
- Steinar ringte I går kveld. - Hva?
- Hvorfor sa du ingenting? - Du har vært stressa
- og annerledes siden den dagen. - Jeg vil legge det bak oss.
Vær så snill.
Det virket som gode nyheter. Han sa de fikk en mulighet.
Noe uforutsett, men han pratet fort, og dekningen var dårlig.
- Jeg prøvde å ringe I morges, men... - Han svarer ikke.
Nei. Så vi må vente.
Ben?
Det jeg prøvde å gjøre på klippen, var...
...skjødesløst, egoistisk.
Men ikke lukk meg ute.
Jeg må være en del av dette. Jeg forstår det nå.
Jeg vil hjelpe June.
Sjansene er små. Vi vet det.
Men om June er en av oss, er hun i...
...fare der ute.
Hun hører hjemme I Sanctum hos mora si.
Og hos oss.
Der hun er trygg.
Der er kvinnen jeg kjenner.
Kvinnen jeg elsker.
JUNE, GRATULERER MED 16-ÅRSDAGEN. LA OSS HA DET BESTE ÅRET NOENSINNE.
JEG ER SÅ STOLT AV DEN DU HAR BLITT. STOR KLEM, PAPPA
Drit og dra, John.
June?
På tide å stå opp.
June?
Skatt.
Ryan? Stå opp!
Ryan? June er borte!
Vær så snill.
June?
Harry?
Nei, vent! Vær så snill! Harry, vent!
- Hvor er hun? - Du må hjelpe meg.
Har du gjort henne noe...
- Hør på meg. - Hva har du gjort med June?
- Bare hør på meg. - Hvor er June?
Vent litt.
- Harry, nei! - Slipp meg!
- Vent! - Slipp meg!
Se!
Det er meg.
Harry, det er meg!
Tekst: Kristján J. K. Steinarsson